Віряни святкують Торжество Православ'я
1 бер. 2017 14:22
816
У першу неділю Великого посту (цього року 5 березня) - святкування Торжества Православ'я, встановлене при цариці Візантійської імперії Феодорі в 842 р. у пам'ять відновлення шанування святих ікон.
Святий апостол Павло у своєму посланні до Римлян попереджає: "Остерігайтеся тих, що творять розбрати і розлад, окрім вчення, йому ж ви навчайтеся, і уникайте їх. Такі бо Господеві нашому Ісусу Христу не служать".
Цього дня Свята Церква навчає нас зміцнювати православну віру, як великий і дорогоцінний дар, даний нам в порятунок душ наших Господом нашим Ісусом Христом, і дотриманий в усій чистоті і недоторканості в Церкві Православній, до якої, по благоволінню Божому, належить велика частина нашого українського народу.
Грецьке слово "ортодоксіа" означає і "правильне величання" і "правильне вчення", тобто його можна перевести не лише як " Православ'я", але і як " Правовірність" - уміння славити Господа, правильно будувати своє духовне життя.
Святитель Ігнатій Брянчанінов говорив: "Православ'я є істинне Богопізнання і Богошанування. Православ'я є прославляння Бога пізнанням Його і поклонінням Йому. Православ'я є прославляння людини, істинного служителя Божого і дарування йому благодаті Всесвятого Духу. Дух є слава християн. Де немає Духу, там немає і Православ'я". А великий син українського народу святитель Іоанн Шанхайський і Сан-Франциський вказував: "Всякий відступ від Православ'я є ушкодження ясного духовного зору, а також послаблення духовних сил. Тому тих, хто не лише сам відступає від Православ'я, але і спокушає інших, Церква відсікає від себе. На грецькому це виражається словом "анафема", що означає "відділення з вознесінням вгору", тобто віддання на суд Божий. В той же час, возносяться молитви, щоб усі ті, що помиляються, звернулися до правди і "в розуміння істини прийшли", тобто пізнали Істину і наслідували її". Ікони святих є нагадування про усіх, хто пішов за Христом, хто вірний і відданий Богові, хто горів любов'ю до Нього. Шанування святих ікон є шанування слави Господньої: хто радіє славі Божій і всьому, що нагадує її в теперішньому житті, той і в прийдешньому віці радітиме".
У цей перший недільний день Великого посту здійснюється після Божественної Літургії особливий молебний спів "Торжества Православ'я" і традиційно в Києві і у багатьох інших містах і селах, як України, так і багатьох православних країн здійснюються хресні ходи з несенням святих ікон, святих хрестів і св. мощів угодників Божих. Такий хресний хід на автобусах навколо обласного центру буде і в місті святої праведної Єлисавети.
А 9 березня Свята Церква згадує перше (IV ст) і друге знайдення глави Іоанна Хрестителя. За часів правління Костянтина Великого два ченці, що прийшли в Єрусалим для поклоніння Гробу Господню, знайшли главу Іоанна Предтечі на горі Єлеонській, куди її погребла в сосуді благочестива Іоанна, дружина домоправителя Ірода, після Іродіади, що поглумилася над нею. Багато років глава була прихована в печері, де згодом влаштувався монастир. Ігумен цього монастиря Маркел в 452 р. повторно знайшов главу св. пророка Іоанна. Зараз чесна глава "найбільшого з народжених жонами" знаходиться у Франції, куди її привезли хрестоносці після захоплення ними Константинополя. Варто нагадати нашим читачам, що Іоанн Хреститель - син праведної євангельської Єлисавети (Євангеліє від Луки, глава 1), нашої небесної покровительки. І зараз, відстоюючи історичне ім’я нашого обласного центру, ми, за великим рахунком, боремося за Євангеліє, за православну віру наших предків, народів Київської Русі і їхніх нащадків - народів нашої України.
Згадуючи торжество православ'я і розквіт державності на Київській Русі, ми говоримо про правління сина князя Володимира, Хрестителя Київської Русі - Ярослава Мудрого. 5 березня за н. ст. Українська Православна Церква вшановує пам'ять цього благовірного великого князя, якого багато істориків називають "Тестем Європи". Свою першу дочку, внучку рівноапостольного князя Володимира, Ярослав Мудрий назвав саме Єлисаветою, на честь матері Іоанна Хрестителя. Таким чином, ім'я Єлисавета, яке означає "Та, що шанує Бога", шанувалося в Києві, а потім і по усій Русі з першої половини XI століття!!! Невже нам, християнам, можливо бути на стороні супротивників євангельського святого імені в назві нашого міста? Шанування святих і праведників, тим більше, вказаних в Євангелії, є шанування Слави Божої! "Дивний Бог у святих Своїх" - говорить нам Священне писання. І нехай цей Великий піст буде для усіх, і східних, і західних християн, що живуть на нашій землі, весною покаяння, а значить, весною духовної і моральної зміни на краще, наближенням до Христа.
Протоієрей Євгеній Назаренко.